![](http://servers.ciclisme.cat/sites/default/files/styles/view_not_cia/public/blog-images/fran-zurita-comiat.jpg?itok=234J6eME)
Fran Zurita s'acomiada de la competició
El ciclista català Francesc Zurita ha anunciat als 26 anys que deixa la competició de carretera després de vuit anys competint a nivell elit i professional. El blanenc, que va córrer dos anys com a professional al conjunt austríac Team Vorarlberg (2016 i 2017) i sis anys en el calendari elit espanyol (des del 2011), explica en una carta de comiat que deixa "el ciclisme tal com l’he entès fins ara" després d'un últim any com a elit corrent amb el CC Rias Baixas gallec, en què ha aconseguit dues victòries, el Memorial Manuel Sanroma i una etapa de la Volta a Galícia.
Carta de comiat:
S’acaba una etapa preciosa de la meva vida. He decidit posar el punt final a la meva carrera com a ciclista i obrir noves portes. Sempre havia cregut que no redactaria aquesta carta fins ben passats els 35, però la història no sempre s’escriu com un desitjaria, i aquí em veieu; amb 26 anys deixo el ciclisme tal com l’he entès fins ara. Ja no em fa feliç. Aquest és el motiu principal pel qual no continuaré competint aquest 2019, i és que ser ciclista m’ha deixat d’apassionar.
Per això, lluny de ser un dia trist, estic molt content i convençut de prendre aquesta decisió. Amb tot, estic segur de les meves possibilitats, i de fet em trobava en un gran moment de plenitud física i força mental. Vaig decidir que el 2019 seria el meu millor any i per això no vaig tenir cap dubte en acceptar la proposta del meu nou equip, Supermercados Froiz, del qual sempre li estaré agraït per oferir-me aquesta oportunitat. Però em vaig equivocar. Ser ciclista professional ha deixat d’il·lusionar-me, i davant d’això no hi ha una altra opció que la retirada. L’exigència és massa gran per seguir endavant sense aquest pilar fonamental.
Vull acabar aquestes línies agraint a tots aquells que, al llarg d’aquests anys, m’han donat suport: als que ja ens han deixat, Pascual Horna i Antonio Miguel Díaz, amb els que vaig donar les meves primeres pedalades; a Roski, Antonio Miguel Parra, José Cabedo, Gorka Beloki i Ivan Rodríguez, els meus directors, també a Isidro Jiménez, Xavi Rafols i Jesús Pallarès, els seleccionadors Jaume Coca i Carles Torrent, al meu bon amic Àngel Buenache. A Maria Elisa i Piero per cuidar de la meva salut, a la meva família per tot el que m’han fet costat... no tinc prou paraules d’agraïment per a tots ells!
La veritat és que miro cap enrere i tot el que he viscut és increïble! M’emporto amistats, experiències, uns valors que en cap altre lloc podria haver adquirit, que sens dubte m’han fet créixer com a persona, i que a la vegada seguiré aplicant en qualsevol àmbit de la vida. Comença una nova etapa per a mi, amb objectius i projectes totalment renovats en què la bicicleta seguirà formant part de la meva vida professional, però aquesta vegada de manera totalment diferent.
Gràcies i fins sempre!